http://www.loc.gov/mods/v3 http://www.loc.gov/standards/mods/v3/mods-3-2.xsd
A minorok jogi helyzetének egyes aspektusai a lex Laetoria és a praetori edictum tükrében különös tekintettel az irodalmi forrásokra
A lex Laetoria a Kr. e. III–II. század fordulóján keletkezett római törvény, amely a minores XXV annis, azaz a 25 év alattiak védelmét szolgálta. A törvény a dolus malus elleni fellépés egyik eszköze volt, lehetőséget biztosítva az actio poenalis megindítására, valamint a praetori jogsegélyek – exceptio legis Laetoriae és in integrum restitutio – alkalmazására. A törvény jelentőségét mutatja, hogy rendelkezései a praetori edictumban is továbbfejlődtek, így a represszív szankciók mellett preventív és reparatív elemeket is tartalmaztak. Az irodalmi források – különösen Cicero, Plautus és a Historia Augusta szövegei – betekintést nyújtanak a törvény társadalmi és gazdasági hatásaiba, valamint abba, hogy a római joggyakorlat miként alkalmazta azt a mindennapokban. A lex Laetoria és az abból eredő joggyakorlat elemzése hozzájárul a római jogi gondolkodás és a kora köztársaságkori jogfejlődés mélyebb megértéséhez.
Lex Laetoria is a Roman statute from the late 3rd and early 2nd centuries BC, designed to safeguard minores XXV annis, i.e. individuals under the age of 25. The act served as a mechanism to counter dolus malus, facilitating the initiation of an actio poenalis and the use of praetorian remedies, exceptio legis Laetoriae and in integrum restitutio. The significance of this statute is evidenced by the enhancement of its provisions in the praetorian edict, which incorporated not only punitive measures but also preventive and reparative components. Literary sources, notably the texts by Cicero, Plautus and the Historia Augusta, elucidate the social and economic ramifications of this act and its application within Roman jurisprudence in everyday life. The analysis of lex Laetoria and the resulting jurisprudence enhances the comprehension of Roman legal theory and the evolution of law in the early Republic.